M8 Greyhound
průzkumný
obrněný automobil, USA, 1945
Heeresgeschichtliches Museum
Arsenal, Vídeň 2006
Počátky obrněného
automobilu M8 sahají do června roku 1941, kdy byly na základě
zkušeností bojů ze severní Afriky specifikovány požadavky na rychlý
průzkumný obrněný automobil schopný činnosti v terénu a ničení lehce
obrněných prostředků nepřítele. Do soutěže se přihlásilo mnoho
projektů několika předních amerických automobilových výrobců:
Chevrolet se čtyřkolovým typem T-17E1 (pozdější M6 Staghound),
šestikolovým T-19 s T-28, Studebaker se šestikolovým T-21 a
osmikolovým T-27, Chrysler se šestikolovým T-33, Reo s T-13 a
konečně vítězný Ford se šestikolovým T-22 E2, který byl vyvinut z
modelu T-17. Do výzbroje US Army bylo nové vozidlo zavedeno v roce
1942 jako Car Armoured Car M8. První kusy byly vyrobeny v březnu
1943, do ukončení výroby v dubnu 1945 bylo vyrobeno celkem 11 667
vozidel. Do listopadu 1943 bylo zařazeno do jednotek již 1 000
vozidel, v témže roce začaly také dodávky do Velké Británie, kde
vozidlo získalo bojové jméno Greyhound. Britové jej však nikdy
nevyužívaly v příliš velkých počtech, neboť ho považovali za
nedostatečně pancéřovaný. Posledním druhoválečným uživatelem byly
ještě jednotky Svobodných Francouzů generála de Gaulla. M8 byl
výborný bojový prostředek s vynikajícími jízdními vlastnostmi v
terénu a ačkoliv při jeho službě nebyly zaznamenány žádné
významnější či mimořádné úspěchy v bojových střetnutích, osvědčil se
při plnění nejrůznějších úkolů jako průzkumné, kurýrní, spojovací,
velitelské nebo sanitní vozidlo, případně jako palebná podpora
pěchoty při ničení různých bodových cílů. Úspěšnost tohoto typu
jistě dokládá fakt, že sloužil hluboko do 70.let, např.v Koreji,
Vietnamu, Alžírsku a v mnoha dalších lokálních konfliktech. Řada
uživatelů se tak po válce rozšířila např. o Brazílii, Írán,
Jugoslávii, Vietnam, Kambodžu, Kamerun, Kolumbii, Kongo, Laos,
Maroko, Mexiko, Rakousko, Řecko, Senegal, Saúdskou Arábii, Thajsko,
Tunis a Venezuelu. Vozidla dodávané do těchto zemí však prošla dílčí
modernizací, kdy dostala vznětový motor a automatickou převodovku.
Modifikace: vedle základní bojové verze M8 existovalo ještě
velitelské a spojovací vozidlo M20, což byl v podstatě
bezvěžový M8 s jinak řešeným vnitřním prostorem, upraveným pro
přepravu osob nebo materiálu. Zaveden byl do výzbroje v dubnu 1943
nejdříve jako M10, ale byl záhy byl přeznačen. Nerealizovanou
variantou zůstal protiletadlový T-69 se svařovanou věží se
čtyřmi kulomety M2HB ráže 12,7 mm
Stručný technický popis:
upraveno a zkráceno na základě pramenů (1), (2) a (3)
Lehce obrněné šestikolové
vozidlo pro průzkum (M8) nebo velení (M20) s pohonem všech kol s
přední nápravou posunutou výrazně dopředu. Korba svařena z
pancéřových plechů pod ostrými vhodnými z hlediska balistické
ochrany. V přední části řidičský prostor pro dvě osoby (řidič a
spojař). Ve střední části bojový prostor s otočnou věží s místem pro
velitele a střelce. U verze M20 se ve střední části nachází
pancéřová nástavba pro 2 až osoby. Čelní pancíř je přivařen pod
velmi ostrým úhlem. Na dolním plátu jsou umístěny dvě tažná oka.
Tento pancíř zároveň kryje zpředu i prostor náprav a mechanických
části řízení. Na horním čelním pancíři se obvykle nalézají po
stranách umístěné dva reflektory, opatřené pozičními světélky.
Ochranu před mechanickým poškozením zabezpečují kovové ochranné
oblouky, ke kterým jsou upevněný držáky zpětných zrcátek. Vedle
pravého reflektoru se nalézá na držáku z pásoviny siréna krytá
ochranným obloukem opatřeným pletivem. Za reflektorem jsou navařena
zdvíhací oka korby. U vozidel starších výrobních sérií se u čelní
hrany horního pancíře nachází manipulační otvor s vpřed vyklápěným
poklopem. U pozdějších sérií se již nevyskytuje a na čelním pancíři
se objevily tři příčné lišty zesilující balistickou ochranu. K bokům
čelního pancíře jsou přišroubovány vícehranné kryty prostoru kol
spojené s blatníky, pokračující až do konce délky prostoru osádky.
Vrch prostoru osádky, začínající u hrany čelního plechu korby, tvoří
kónická, ve středu snížená, obdélníková nástavba. Je navařena na
mírně vpřed sklopený přední plech stropu korby. Kryje hlavy řidiče a
spojaře. Převážnou část její přední strany tvoří vpřed vyklápěné
pancéřové desky, každá opatřená průzorem z pancéřového skla a volným
průzorem vybaveným mechanicky ovládanou pancéřovou krytkou. Spolu s
do strany vyklápěnými poklopy zabezpečují vstup do prostoru osádky.
Na bocích nástavby je po jednom průzoru opatřeném pancéřovou
krytkou. Strop bojového prostoru tvoří rovný plech pokrývající
zhruba střední třetinu vozidla. U M8 je na něm pomocí kuličkové
dráhy instalována dvoumístná-vzhledem k velikosti vozidla poměrně
rozměrná-kruhová shora otevřená litá věž. V její přední části je
usazena lafeta kanónu a spřaženého kulometu, zatímco na oběžném
kruhu je nekrytě lafetován těžký kulomet. Existuje i druhá variant,
kdy těžký kulomet spočívá na pevné lafetě uchycené na zádi věže. Po
obvodu věže jsou navařena madla a úchyty pro maskovací síť nebo
krycí plachtu. Na zádi věže se nalézá obdélníkové okénko se vzhůru
výklopnou pancéřovou krytkou opatřenou průzorem. Velitel (střelec) a
nabíječ sedí vedle sebe na dvou výškově stavitelných sedačkách
uchycených na ocelovém profilu tvaru písmena Z, který je ve třech
bodech spojen s obvodem věže. Palba z 37 mm kanónu M6 opatřeného
klínovým závěrem a poloautomatikou je vedena sešlápnutím levého
pedálu na profilu, zatímco ze spřaženého kulometu Browning 1919 ráže
7,62 mm sešlápnutím pravého. Zásoba munice pro kanón 80 ks.
Protipancéřová střela M51B1 s úsťovou rychlostí 900 m/s je schopna
prorazit na vzdálenost 900 mm pancíř síly 45 mm. Za sedačkami se
nalézají držáky pro samonabíjecí pušky Garand M1 ráže 7,62 mm. Před
sedačkou velitele vpravo po směru jízdy je točítko mechanické
převodovky otáčení věže pohybující se po ozubeném věnci upevněném ke
stropu korby a dále skříňka s pásy nábojů pro spřažený kulomet.
Náměr kanónu společně s kulometem v rozsahu -10° až +20° nastavuje
velitel pomocí ručního řídidla. Náboje do těžkého kulometu jsou ve
skříňce mezi sedátky a náboje pro kanón v držácích před sedátkem
nabíječe. Kolébka kanónu s brzdovratným zařízením je uchycena v čele
věže a zepředu kryta zaobleným štítem. V čele štítu je pod hlavní
kryt uzávěru brzdovratného zařízení, otvor pro hlaveň spřeženého
kulometu a další pro optický teleskopický zaměřovač M70D. Po
stranách bojového prostoru jsou přišroubovány plechové skříňky
obsahující držáky pro šest kusů protitankových min. Uvnitř bojového
prostoru po stranách se vpravo nacházejí dvě skříňky s náboji do
kanónu, skříňka se čtyřmi ručními granáty, svinutá krycí plachta a
signální terče. Na levé straně pak radiostanice SCR 506 (možno 508,
510, 608, 610) a skříňka s náboji ráže 7,62 mm. Na motorové
přepážce, tvořící záď bojového prostoru jsou tři skříňky na nářadí a
výstroj. Za sedačkou řidiče je ještě jedna skříňka na náboje do
kanónu. V zadní části vozidla je motorový prostor krytý pancéřovým
plechem, tvořeným z převážné části poklopy. Těsně za bojovým
prostorem, ještě v jeho rovném stropě, je úzký obdélníkový kryt s
malým ke středu otevíratelným poklopem (vpravo), umožňující přístup
k palivové nádrž. Je opatřen úchyty pro trojnožku kulometu vezenou
pro případ potřeby demontáže kulometu z vozidla. Na vícehranných,
plechových skříňkách na nářadí, se zesilovacími prolisy,
přišroubovaných na bocích bojového a motorového prostoru a
opatřených v dolní části sklopnými plechy kryjícími kola, jsou
upevněny dva anténní držáky. strop motorového prostoru se snižuje
mírně vzad a je téměř celý tvořen dvěma velkými, ke středu
vyklápěnými kryty. Prakticky celou plochu zádi vozidla tvoří svislý
rám s pancéřovanými žaluziemi ve tvaru obráceného V, připojený k
bočním pancířům trojúhelníkovými plechy osazenými koncovými světly a
zdvihacími oky. Pohon vozidla zabezpečuje zážehový řadový šestiválce
Hercules JXD s kardanovým hřídelem přes suchou jednokotoučovou
spojku, čtyřrychlostní převodovku s jedním reverzním stupněm v
motorovém prostoru a dvourychlostní přídavnou převodovku pod
bojovým prostorem. Ta pomocí kardanových hřídelů pohání samostatně
každou ze tří tuhých náprav vozidla. Přední náprava s řízenými koly
je odpružena listovými péry, zadní dvě, opatřené stejně jako přední
hydraulickými pístovými tlumiči, jsou odpruženy půloblouky listových
per, uchycenými v konzolích, na které jsou upevněny tažné a tlačné
tyče zadních náprav. Brzdy hydraulické bubnové na všech kolech.
Výfuk s příčně uloženým tlumičem je vyveden za zadní nápravou.
Chlazení motoru zabezpečují dva větráky, které jsou usazeny vedle
sebe před kapalinovým chladičem. Činnost elektrické soustavy
zajišťují dynamo a akumulátory uložené vpravo vedle motoru.
Ovládáním pohonné soustavy a řízení vozidla se zabývá řidič pomocí
volantu a klasické soustavy tří pedálů. Nad volantem je uchycena
deska s kontrolními přístroji a elektrickými spínači, pod ní táhlo
sytiče a ručního plynu. K tyči volantu je připevněna ruční brzda
vyčnívající vpravo před volantem. Vpravo od řidiče, vedle zvýšeného
krytu rozvodů přední osy, je umístěna řadící páka a po jejích
stranách vzad orientované páky ovládající zapojení redukce a
předního náhonu. Na bočních pancířích prostoru osádky jsou uchyceny
pušky M1. Další výstroj vozidla tvoří lopata a sekera uchycené vlevo
na skříňce mezi blatníky, rozebraný krumpáč a tažné lanou na opačné
straně vozidla.
Základní takticko technické údaje:
osádka |
4 |
délka |
5 000 mm |
šířka |
2 520 mm |
výška |
2 215 mm |
hmotnost |
7 899 kg |
pancéřování: |
|
čelo korby |
15,6 až 18,8 mm |
boky |
9,37 mm |
záď |
9,37 mm |
strop |
3,12 mm |
dno |
13,12 mm |
věž |
18,8 mm |
motor |
Hercules JXD |
výkon motoru
|
80,9 kW / 2 900 ot/min |
zásoba paliva |
213 litrů |
elektrická soustava |
12V |
max.rychlost |
90 km/h |
dojezd |
563 km |
![](miniatury/1.jpg) |
![](miniatury/2.jpg) |
![](miniatury/3.jpg) |
M8 |
M8 |
M8 |
![](miniatury/4.jpg) |
![](miniatury/5.jpg) |
![](miniatury/6.jpg) |
M8 |
M8 |
M8 |
![](miniatury/7.jpg) |
![](miniatury/8.jpg) |
![](miniatury/9.jpg) |
M8 |
M8 |
M8 |
![](miniatury/10.jpg) |
![](miniatury/11.jpg) |
![](miniatury/12.jpg) |
M8 |
M8 |
M8 |
fotografie byly pořízeny digitálním fotoaparátem
Fujifilm Finepix S 9500 v rozlišení 2592x1944
pro použití na těchto stránkách byly komprimovány
na rozlišení 600x450
na požádání lze zaslat fotografie v plné kvalitě
Doporučené prameny:
(1) Koller, Ing.Martin V., Američtí
chrti v Čechách, kolová obrněná vozidla M8 Greyhound a M20 (1.díl),
Modelář a modely, č.4/1999, str.40-43
(2) Koller, Ing.Martin V., Američtí
chrti v Čechách, kolová obrněná vozidla M8 Greyhound a M20 (2.díl),
Modelář a modely, č.6/1999, str.42-44
(3) Koller, Ing.Martin V., Američtí
chrti v Čechách, kolová obrněná vozidla M8 Greyhound a M20 (3.díl),
Modelář a modely, č.8/1999, str.43-45
(4) Chant, Ch., Tanky, Naše vojsko,
2006, str.134-135